Alussa on yksinkertaista.
Koti on ainoa tuttu paikka.
Ja kaikki kuuluvat perheeseen.
Minun ensimmäinen kotini oli täynnä kissoja.
Ja minä olen koira.
Kissoilla oli terävät kynnet ja ne tekivät hassuja vatsaääniä,
kun ne olivat iloisia.
Kissanpennuilla oli äitikissa.
Ja minulla oli äitikoira.
Elämä ei olisi voinut olla parempaa.
Kasvaessani rakensimme yhteisen kodin.
Olimme onnellisia
hetken aikaa.
Katso kuinka paljon niitä on.
Et kertonut, että niitä on paljon.
Nappaa ne!
-Hei! -Täällä on yksi.
Ne ovat nopeita.
Sain yhden kiinni.
-Tuolla. -Tule tänne.
Täällä on koiriakin.
Veli!
Kokonainen joukko täällä takana.
-Sain toisen kiinni. -Sisko!
Sain sen.
Tuolla on täysikasvuinen pitbull.
No niin.
Rauhassa.
Sain sen.
Äiti!
-Menen ulos. -No niin.
Hae suurempi kuljetushäkki.
Tulossa ulos.
Äiti?
En nähnyt äitiä enää ikinä.
En tiedä, mitä minulle olisi tapahtunut
ilman äitikissaa.
Päivä toisensa jälkeen,
pikkuhiljaa,
Äitikissasta tuli äitini.
-Hei. -Hei.
Se on täällä.
Lähdimmekö töistä aikaisin, jotta voisimme
murtautua sisään?
Se ei ole murtautumista, Olivia.
Se on luvaton kulku. Niillä on ero.
Kuten kaksi vuotta vankeutta kuuden sijaan. Ymmärrän.
-Kaikki hyvin. -Älä nyt.
Et voi kieltää, etteikö kissanpentuja pelastava mies ole kuuma.
Ainoastaan sinä et ole kuuma.
Kiitos. Tässä.
-Ne ovat täällä alhaalla. -Oletko tosissasi?
Lucas, en mene tuohon monttuun.
Sinä olet eläinsuojelun vapaaehtoinen.
Ei tarvitse ryömiä sisään.
Katso.
-Niitä on paljon. -Niin.
Ilmeisesti rankkurit kävivät,
mutta eivät saaneet niitä kaikkia.
Ja nyt rakennuttaja aikoo purkaa koko korttelin,
kissoja tai ei.
Ihmiset veivät koiraperheeni, mutta tämä mies oli erilainen.
-Hän tuli joka päivä... -Hei.
...ja kissat luottivat häneen.
Tule.
Ja ennen kuin huomasinkaan tassuni olivat liikkeellä.
Odota!
Lucas! Katso, koiranpentu!
Hyvänen aika.
Mitä teet täällä pikku... tyttö?
Ja hän maistuikin hyvältä.
Se on tosi söpö.
Sinulle ei ole vaikeaa löytää kotia.
Odota.
Näithän kuinka se juoksi luokseni.
Ehkä se on merkki, että sen koti on minun luonani.
Et voi huolehtia koirasta.
Mitä teet, kun menet kouluun tai veteraanisairaalalle?
Asun äitini kanssa.
Se ei kuulosta... Hän on veteraani.
Olette ehkä tavanneet sairaalalla.
-Terri Ray. -Aivan.
Hän ei kykene työhön,
joten hän on aina kotona.
Ehkä koiranpentu tekisi hyvää.
Mikään ei ole tuntunut niin hyvältä kuin olla hänen sylissään.
Se pitää sinusta todella.
Mitä näet hänessä, pentu?
Hei, te! Pois täältä!
-Mennään. -Vauhtia.
Yksityisalue!
-Nähdään myöhemmin. -Hyvä on.
-Nähdään. -Soita minulle.
-Hei, äiti. -Hei.
Taidan kutsua sitä Bellaksi.
Kultaseni, tiedäthän, ettemme voi ottaa pentua.
Vuokrasopimuksemme kieltää lemmikit.
Koirasta on apua masennukseen.
-Kuka niin sanoo? -Olen melko varma, että joku sanoo.
Onko tämä niitä asioita,
joita pidän huonona ajatuksena, mutta teet sen silti?
Ja keneltä luulet, että opin sen?
Leikimme parhaita leikkejä.
Bella, hae pallo.
Leikimme pallon hakua.
Lopeta.
Leikimme lopettamista.
Lopeta, Bella. Minun täytyy opiskella.
Tässä.
Saat peittoni.
Se tuoksui ihanalta. Aivan kuin Lucas.
Pelasimme älä syö kenkiä -peliä.
Bella. Älä syö kenkiä.
Sitten oli suosikkileikkini.
Mitä haluat?
Yritän...
Haluatko pienen palan juustoa?
Pieni pala juustoa täytti minut
-vahvoilla tunteilla. -Ole hyvä.
Tunsin turvallisuutta, iloa ja lämpöä samaan aikaan.
Se oli rakkautta.
Täytyy kiirehtiä!
Olen myöhässä.
Täytyy kiirehtiä töihin.
En pitänyt töihin meno -leikistä.
Ole kiltisti.
Lucas-peittoni piti minulle seuraa,
muttei ollut oikean Lucasin veroinen.
-Minulla oli edelleen kissaperheeni. -Rauhoitu.
Ja Lucasista tuli osa
-sitäkin perhettä. -Se ei ole sinulle.
Tämä on kissoille. Tule tänne.
Näetkö ne?
Äitikissa!
Rakastan äitikissaa, ja rakastan olla Bella.
Tule. Menemme kotiin.
Nähdään taas, kissat.
-Nähdään huomenna. -No niin.
Nukkumaanmenoaika.
Ja jokaisen päivän lopuksi leikimme...
Istu. Oletko valmis
-pienelle palalle juustoa? -...Pieni pala juustoa.
Mene peitollesi.
Hyvää yötä.
Lucas oli minun ihmiseni, ja minä olin hänen koiransa.
Olin kotona.
Aina kun Lucas leikki
-töihin menoa... -Hyvä tyttö.
...vein äidin kävelylle.
-Mitä nyt? -Se on se orava taas!
Minun on pakko napata tuo orava.
Se pääsee pakoon!
-Ei, Bella. -Se on tuolla!
Ei jahdata oravaa.
Tule, tyttö.
Rakastin äitiä, mutta hän ei ymmärtänyt
-oravajahtia. -Hyvä.
Kiva koira.
Anteeksi, en tarkoittanut säikäyttää.
Olen Gunter Beckenbauer.
Nuo tuolla ovat talojani.
Mitä haluatte, herra Beckenbauer?
Kutsu minua Gunteriksi.
Tunnistin sen hajun.
-Ja tiesin, ettei tästä seuraa hyvää. -Katso.
Tiedän, että poikasi on soittanut
rakennusvirastoon niistä kissoista,
joista hankkiuduin eroon.
Olen menettänyt koko kesän,
joten voisitko pyytää häntä perääntymään?
Poikani ei aio perääntyä,
koska siellä on edelleen kissoja.
Eläinvalvonnan mukaan ei ole.
Eläinvalvonta valehtelee, kuten sinäkin.
Onko tuo koira pitbull?
Emme tiedä. Löysimme sen kissojen luota, joita ei muka ole.
Yritän sanoa,
ettette halua sotaan kanssani.
Mitä muka tiedät sodasta?
No niin.
Mutta todisteiden mukaan yritin
sovitella tämän ystävällisesti, ja te yllytitte.
Ei, todisteiden mukaan tulitte tänne ja julistitte sodan.
Rauhoitu.
Mennään tekemään tarpeesi.
Mitä se on? Kylmää, märkää.
Jäätelöä!
Jäätelöä sataa taivaalta!
Se on lunta.
Se on vain lunta. Tee tarpeesi.
Mitä?
Mene.
Mene. Hyvä.
-Rakastin lumileikkejä. -Mene.
-Lucas on kotona! -Hei.
Kun Lucas tuli kotiin,
tunsin iloa koko kehollani.
-Mikä se on? -En tiedä.
Se oli teipattu oveen.
Voi ei.
Se on vuokraisännältä.
Hän tulee huomenna tarkastamaan vesihanan.
Mutta minulla on terapia ja sinulla työt.
Mitä teemme Bellalle?
Bella ei voi olla talossa.
Pysy suunnitelmassa.
Jos he näkevät Bellan, menetät työsi.
Älä huoli.
Reitti selvä. Nopeasti.
Sinä päivänä pääsin mukaan töihin.
Pysy täällä. Paikka.
En pitänyt paikkaleikistä.
Ei haukkumista. Ymmärrätkö?
Palaan pian.
Et saa jäädä kiinni.
Odota. Minne menet?
Ei haukkumista.
En ymmärrä tätä leikkiä.
Lucas?
Fysioterapeutin mukaan ei hoitovastetta,
ja suosittelee kahta kertaa päivässä.
Voimme yrittää, mutta...
Tohtori Gann,
suokaa anteeksi.
-Hei, Valerie, palaan pian. -Selvä.
Haukuin, mutta se toimi.
-Siinä sinä olet. -Ei.
Onko tämä se leikki?
Bella?
-Se on kasvanut isoksi. -Olivia!
-Hei. -Tiedätkö ketään,
joka voisi vahtia Bellaa tunnin, kunnes taukoni alkaa?
Vain tunnin ajan.
Hyvä on, mutta tiedätkö, että puhut minulle vain,
kun sinulla on eläinpulmia?
Keskeytänkö jotakin?
Onko sairaalalla koira kaikkien sääntöjen vastaisesti?
Tiedän, Teo. Emme voi jättää Bellaa kotiin tänään.
Jos vuokraisäntä löytää koiran, voimme saada häädön.
Nyt ymmärrän.
Leikin nimi on Tungosta huoneessa.
Bella, vai?
Tiedätkö?
Minä hoidan tämän.
Kuulevatko kaikki?
Ajattelin tuoda kunniavieraan tämänpäiväiseen kokoukseen.
Haluan teidän tapaavan ihanan Bellan.
-Hei, Bella. -Hienoa.
-Katso tuota. -Kuinka kauan olet ollut selvin päin?
Ai niin kauan.
Hyvä idea.
-Niin. -Kiitos.
Niin tapahtuu välillä...
Sen jälkeen pidin töihin meno -leikistä.
-Se taitaa tykätä olla täällä. -Niin taitaa.
Minulla ei ole motivaatiota.
Tiedän, että se olisi hyväksi...
Tunsin kuinka äidin suru helpotti,
kun lohdutin häntä, kuten äitikissa lohdutti minua.
Mack, miltä se sinusta tuntuu?
Se on...
Kuin kipua koko ajan.
-Mutta äiti ei ollut ainoa... -Joka aamu.
...joka tarvitsi minua.
Mack oli surullisin.
Tämä on tosi puhetta.
Tiedätkö? Hei, tyttö.
Aion tuoda Bellan huomennakin.
Katsokaa, kuka on täällä!
Nyt minulla oli paljon uusia ystäviä.
-Menoksi, Bella. -Katso tuota.
Drew vei minut ajeluille pienellä autollaan.
Bella, auki.
Stevellä oli herkulliset lusikat.
Joillakin oli nimilaattoja, kuten minullakin.
Hyvä tyttö!
Bella!
Maahan.
Pesemme pyykit. Maahan.
Pidin kovasti pyykinpesusta.
Ja kaikki pelasivat tohtori Gann -leikkiä.
Tohtori!
-Tohtori Gann. -Hei, mennään.
-Hei, tohtori Gann. -Hyvää huomenta.
Tohtori Gann. Mene sisään.
Olitko menossa sisälle...
-Kiitos. -Sinun vuorosi.
-Samperi. -No niin, ei...
-Aivan rauhassa. -Kiitos.
No niin. Hyvää huomenta.
-Huomenta. -Huomenta, kaikki.
-Huomenta, tohtori Gann. -Huomenta.
-Mitä kuuluu, tohtori?
No niin.
Onko kaikki hyvin?
Heippa, tohtori.
Hyvä tyttö.
Tehdään se uudestaan!
-Niin viisas. -Hyvä tyttö.
Minulla oli mukavaa eilen.
Niin minullakin.
Nyt kun menimme etsimään oravaa,
-Olivia tuli mukaamme. -Seuraavalla kerralla?
Eli on tulossa seuraava kerta? Selvä.
No niin, antaa mennä.
Ota Bella.
Soitan eläintensuojeluun.
Hei!
Odota! Lopeta!
Mitä hittoa puuhaat?
Siellä on edelleen kissoja. Ette voi tehdä tätä.
-Meillä on lupa. -Sillä ei ole merkitystä.
-Pilailetko? -Hei!
-Olen saanut sinusta tarpeekseni... -He hoitavat asiaa.
Voinko puhua sinulle hetkisen?
Miksi pilaat elämäni?
Miten edes sait luvan?
Tontti on tarkistettu. Ei kissoja.
-Hei. -Live-kuvaan, kissan tappaja.
Täällä ei ole kissoja!
Äitikissa!
Minne menette?
Eikö ole kissoja?
Suojeluorganisaatio, jossa toimin, soitti juuri rakennusvirastoon
peruuttaakseen lupasi.
He eivät toimi niin nopeasti.
Toimivat, kun johtokunta soittaa.
Hän on piirikunnan asiamies.
Hei, Gunter.
Niin.
Se koskee lupaasi.
Kuka tuo mahtaa olla?
En tiedä. Minä avaan.
Anteeksi.
Olemme saaneet valituksen, jonka mukaan pidätte vaarallista eläintä.
Valituksenko? Keneltä?
Kuten ehkä tiedätte, pitbullit ovat laittomia Denverissä.
Emme voi koskea siihen tontillanne.
-Muistan hänet. -Tiedotan teille,
että jos tuo koira saadaan kiinni kadulla,
se takavarikoidaan.
Mukavaa illanjatkoa.
Tämä on tärkeää.
Yritämme uudelleen.
Oletko valmis?
Ja...
Mene kotiin.
Juuri noin.
Mene kotiin.
Jep.
Kaikkein paras leikki!
Kotiin meno tarkoittaa, että laitan pääni tähän.
Teit sen!
Menit kotiin. Hienosti tehty.
-Se oli vaikuttavaa. -Hyvää työtä.
Hyvä tyttö.
Jos viemme Bellan pois tontilta
ja eläinvalvonta yrittää viedä sen, sanomme: "Mene kotiin."
Rakastin tehdä Lucaksen iloiseksi.
Se orava!
Minun on pakko napata se orava!
Orava!
Bella?
Bella!
Olen etsinyt sinua kaikkialta.
Tuhma koira.
Et saa ikinä enää tehdä noin.
En välitä ikkunasta, muttet saa karata.
Liikkumatta, kaveri.
Takavarikoin tuon eläimen.
-Ette. -Kyllä, ja tuolla ovat taustajoukkoni.
Tuo on pitbull. Ja tämä on laillinen takavarikointi.
Jos hän vastustaa, pidättäkää hänet.
Mene kotiin, Bella.
Mene kotiin.
-Mene kotiin. -Mutta tarvitset minua.
Bella.
Ole kiltti. Mene kotiin.
Mene kotiin.
Juuri noin.
-Rauhallisesti. -Mene kotiin.
Rauhassa. Noin.
Älä tee tätä.
-Herra. -Tule.
Päästä irti.
Sinun täytyy antaa koira hänelle.
En tämän kanssa.
Päästä irti.
Chuck, anna hänen tehdä se.
Kaikki hyvin, Bella.
Kaikki hyvin.
Seuraa minua.
Kaikki hyvin. Sain sinut.
Kaikki hyvin.
Minä mokasin.
Olen pahoillani.
-No niin. -Yhtäkkiä
-haistoin monta muuta koiraa. -Kaikki on hyvin.
Tulen hakemaan sinut. Ymmärrätkö?
Anteeksi, etten mennyt kotiin.
-En anna heidän satuttaa sinua. -Nyt riittää.
Astu sivuun, ole hyvä.
Astu sivuun.
Pyydän.
Lucas?
Siellä oli niin meluisaa, ja kaikki koirat olivat surullisia.
No niin.
Sisälle.
Ajattelin, että jos olen hyvä koira, he päästäisivät minut Lucasin luokse.
Istuin.
Istuin lisää.
En haukkunut.
Haukuin paljon.
Kaipasin todella Lucas-peittoani.
Olisi pitänyt mennä kotiin.
Tule.
Hei.
Odota.
Et vaikuta vaaralliselta eläimeltä.
Tule.
-Hei! -Lucas!
-Hei. -Olen valmis menemään kotiin.
Hei, olen tässä.
-Olen tässä. -Siinä oli kysymys yksi.
Se on selvästi sinun koirasi.
Hyvä tyttö. Tiedän.
Kaikki hyvin.
Olet maksanut sakon.
Annan vielä tiedotteen vapautuksesta.
Denverissä koira luokitellaan pitbulliksi,
jos kolme eläinvalvonnan virkamiestä vahvistaa sen.
Bella on sertifioitu pitbull.
Mitä sertifioitu tarkoittaa?
Jos he saavat Bellan vielä kiinni, se lopetetaan.
-Mitä? -Se on laki.
Pitbullin kuvaus on häilyvä. Kuten sanonta "metsästyskoira".
Joten kaupunginvaltuusto päätti, että koira voidaan kieltää
ulkonäkönsä perusteella.
Se on rasismia koiria kohtaan.
Tiedän. Se on typerää.
Bella on maailman kiltein koira.
Olisitpa nähnyt sen sairaalassa veteraanien kanssa.
He rakastivat Bellaa.
Entäpä jos muutamme?
Goldeniin tai jonnekin kaupungin ulkopuolelle?
Se toimisi.
Kuka huolehtisi Bellasta sillä aikaa?
Tätini ja setäni asuvat Farmingtonissa.
-Ehkä he voivat auttaa. -New Mexicossa?
Sinne on 650 kilometriä.
Olen valmis menemään kotiin.
No niin. Dinosauruksesi.
Mitä muuta meillä on?
Tämä on kilttiä.
Autamme mielellämme.
Olivia on niin kultainen.
Tässä kaikki.
Odotan autossa.
Miksi kaikki ovat niin surullisia?
Olemme kaikki nyt kotona.
Olen pahoillani.
Nähdään pian.
Livahdan ulos takaikkunasta.
Ainakaan siinä ei ole lasia.
Tässä.
Hei.
Seis.
Taustajoukot eivät välttämättä ehdi ajoissa apuun.
Tiedämme, mitä peliä pelaat.
Se on Gunter, eikö vain?
Työskenteletkö hänelle?
Ehkä olette vain kavereita.
Annat poikani
kävellä tuolle autolle hyvästelemään koiransa
ilman häiriötä.
Onko selvä?
Selvä.
Mene, Bella. Noin.
Olet niin hyvä tyttö.
Tiedän, ettet ymmärrä, mutten hylkää sinua.
Lähetän sinut turvaan.
Minne menemme?
Miksen saa istua etupenkillä kanssasi?
Tässä.
Täytyyhän sinun saada peittosi.
Miksi hän toi Lucas-peittoni?
Sen pitäisi olla sängyssä.
Lupaan, että pian pääset kotiin.
Lucas sanoi "kotiin", mutta sitten sulki oven.
Tarvitsen Lucasta!
Pyydän! Ei!
Hänen tuoksunsa hälveni.
Minua vietiin kauas pois.
Nuuhkin peittoani helpottaakseni oloani,
muttei se ollut Lucas.
TERVETULOA FARMINGTONIIN, NEW MEXICOON
Istu.
Bella, tule tänne.
Kyllä.
Olet niin nätti.
Nämä ihmiset olivat kilttejä.
He huolehtivat minusta, mutta eivät olleet perheeni.
Tämä ei ollut koti.
Haloo?
Mitä kuuluu?
Bella voi hyvin. Niinkö?
Selvä. Nähdään huomenna.
Arvaa mitä?
He löysivät kivan paikan Goldenista,
ja hakevat sinut huomenna.
Olet varmasti valmis menemään kotiin. Olet hyvä koira.
Jose sanoi: "Mene kotiin."
-Olet hyvä koira. -Mutta miten?
Hyvää yötä.
Se tunne tuli taas.
Minun pitäisi olla Lucasin luona.
Täytyi keksiä siihen keino.
En tiennyt, mikä tuo äänekäs kone oli,
mutta Jose tykkäsi kävelyttää sitä ympäri pihaa.
Mutta muistan tuon lumileikeistä.
Hetkinen.
Kyllä!
Minä teen sen!
Minä menen kotiin!
Koti oli kaukana.
Mutta tiesin kulkevani oikeaan suuntaan.
Tunsin vetoa, kuin olisin talutushihnassa
ja käskettäisiin mennä kotiin.
Ja jos jatkaisin, tiesin näkeväni Lucasin.
Ensimmäisenä yönä olin niin väsynyt.
Ja siellä oli monia outoja hajuja.
Mikä tuo on?
Se näyttää kissalta, mutta haisee koiralta.
Toivottavasti se ei tule takaisin.
Oli aamiaisaika,
mutten löytänyt ruokakuppia mistään.
Se ei ole kupissa,
mutta se kelpaa.
Tämä aamupala on todella nopea!
Tarvitsen aamiaista!
Tätä aamupalaa oli vaikeampi jahdata kuin oravaa.
Olin nälkäisempi kuin koskaan.
Ihmisiä.
Tuolla alhaalla on ihmisiä.
Lauma.
Ehkei pitäisi häiritä niitä.
Mutta olen niin nälkäinen.
Yksihampainen on iso.
Kohteliaisuutena nuuhkin toisten koirien merkkaamia paikkoja.
Mitä?
Hulluharja on johdossa.
Kiitos.
Tämä oli loistava lauma.
Ne tiesivät, mistä paras kana löytyy.
Siinähän te olette.
Päivän erikoista. Kanaa.
Pidätte siitä.
Tykkäsin tästä kanahemmosta.
Oikein hyvä. Siinä kaikki.
Voitte mennä nyt.
Tulossa.
Yksihampainen oli urhea metsästäjä,
joka ei pelännyt mitään.
Oli jännittävää oppia metsästystaitoja.
Laumassa oli hauskaa.
Hei, kullannuput.
Kuka sinä olet? Oletko uusi?
Tässä teille, kullannuput.
Menkää kotiin nyt. Kotiin siitä.
Miten hän tiesi, että menen kotiin?
Mene kotiin!
-Se oli ihana päivä. -Hyvä poika, Sarge.
Mutta minne Yksihampainen menee?
No niin, sisälle.
Ja Pörröhäntä myös?
Taisimme jäädä kaksin, Hulluharja.
Hetkinen.
Kaikilla lauman jäsenillä on omat ihmiset.
Hulluharja halusi minut mukaansa osaksi perhettään.
Siellä vaikutti mukavalta hyvillä hajuilla.
Voisin olla täällä onnellinen.
Mutta he eivät tarvinneet minua.
Äiti tarvitsi minua.
Lucas tarvitsi minua.
Ja minä tarvitsin heitä.
Lucy! Siellähän sinä olet.
Joten täytyi jatkaa matkaa kotiin.
KARHUJA ALUEELLA
Nyt tiesin, että metsästääkseni minun piti etsiä ihmisiä
ja tehdä kuten Yksihampainen opetti.
KADONNUT KOIRA Palkkio - "Bella"
VARO - KARHUJA
KOJOOTTEJA HAVAITTU - PYSY VALPPAANA
Haistoin verta.
Se oli suurin koskaan näkemäni eläin.
Sille oli tapahtunut jotakin pahaa.
Mennään! Tästä läpi.
Näen sen. Mene.
Sen täytyy olla tuhannen dollarin arvoinen.
Vähintäänkin. Kaunista.
-Mitä arvioit? Noin 56 kiloa? -Niin.
-Otetaan kuva. -Varmasti.
Oletko valmiina?
-Olen. -Tässä.
Se on kaunis.
Tämä yksilö menee seinälle.
Mikä tuo on?
Se muistuttaa kissaa.
Toivoin kissan lähtevän kanssani, eivätkä miehet saisi sitä kiinni.
Sen kissan haju oli erilainen.
Seurasiko se minua?
Jep, se seurasi minua.
Ja yhtäkkiä tajusin, ettei se ollut täysikasvuinen kissa.
Se oli pelkkä kissanpentu.
Iso kissanpentu.
Tule Iso kisu. Tätä tietä.
Se iso eläin oli varmaan tämän kissanpennun äiti.
Iso kisu sai minut pohtimaan äitikoiraa,
ja kuinka surullinen olin, kun äitikoira vietiin pois.
Se tarvitsi jonkun pitämään huolta.
Ison kisun äiti ei voinut enää ruokkia sitä,
joten minä ruokin.
Olin nyt Ison kisun äitikissa.
Meidän täytyi syödä.
Joten tein kuten äidit tekevät.
Menin metsälle.
Olen pahoillani, vauva!
Hei! Pudota se!
Useina öinä Iso kisu vaelteli yksin.
Minä nukuin ja uneksin kodista.
Oletko valmis pienelle palalle juustoa?
Tässä. Hyvä tyttö.
Olet hyvä koira, Bella.
Ajan kuluessa Iso kisu kasvoi,
eikä se vieläkään ymmärtänyt Mene kotiin -leikkiä.
Eli kun se yritti jättää leikin kesken,
minun oli haettava se takaisin.
Kun Iso kisu meni yöllä ulos, joku antoi sille ruokaa.
Kissat pitävät kalasta,
mutta toivoisin, että joku antaisi sille kanaa.
Pidimme toisemme lämpimänä.
Olimme nyt perhettä.
Olin haistanut jotakin koko aamun.
Kuin koiran hajua.
Ensin kuulin ne.
Sitten näin ne.
Niiden katse oli kylmä.
Ne metsästivät meitä.
Ja minun täytyi suojella Isoa kisua.
Hei! Menkää pois!
Häipykää!
Hei, katsokaa.
-Onko tuo punailves? -Ei, se on puuma.
Se on nuori puuma.
-Iso kisu pelkäsi ihmisiä. -Se on nopea.
Mutta minä päätin yrittää, jos he antaisivat ruokaa.
Minusta se oli pelottavaa.
En ole ennen nähnyt puumaa luonnossa.
Se oli valtava. Ainakin kolme metriä pitkä.
-Jopa kolme ja puoli. -Niin.
Katsotaan onko nimesi laatassa.
Kuka on kiltti tyttö?
-Se on söpö. -Todellakin.
Haluatko kinkkua?
Tässä on kinkkua. Istu. Hyvä tyttö.
Sen nimi on Bella.
Anna tassu. Hyvä tyttö.
Ja tässä on puhelinnumero. "Lucas Ray."
Lucas?
Soitan hänelle.
Kaverit, tuolla liikkuu jokin.
Puhelu menee vastaajaan.
Tavoittelit Lucas Raytä...
-Se on hän! -...apulaisjohtajana
McLarenin veteraanisairaalassa. Ole hyvä ja jätä viesti.
Jos soitat kadonneesta koirastani Bellasta...
Koira meni pois tolaltaan.
...jätä numerosi tai soita Olivialle numeroon 612...
Mitä?
-Puuma! Menkää autoon! -Voi luoja.
Olen täällä, Lucas.
Olen täällä.
Lumileikkejä!
Se näytti helpolta.
Koira!
Siitä on kauan, kun olen viimeksi leikkinyt koiran kanssa.
Dutch, mitä sinä haukut?
Hei.
-Ole hiljaa! -Hiljaa!
Dutch!
Typerä piski!
Dutch!
Tule pois sieltä!
Dutch!
Pystyin haistamaan toisen koiran pelon.
Hänen täytyy olla täällä. Nämä ovat hänen koiriaan.
-Täällä! -Sinnittele.
Hengittääkö hän?
Soita hätänumeroon.
No niin, ylös.
-Selviääkö hän? -Kyllä.
Pelastitte hänen henkensä.
Entä koirat? Ne ovat hänen.
Se riippuu teistä.
Voimme soittaa eläinvalvontaan, mutta emme voi odottaa heitä.
Olen pahoillani. Onnea.
Ne taitavat tulla mukaamme.
Tulkaa, koirat.
Iso kisu!
Tulkaa.
Älkää viekö minua. Se tarvitsee minua.
Tulkaa, koirat.
Ei.
Tulkaa nyt.
Pyydän.
Dutch, tule tänne.
Tule, tyttö. Voit luottaa meihin.
Miksi minusta tuntuu, että nautit tästä?
Pidän koirista.
Meidän pitää syöttää tätä tyttöä enemmän.
-Sen kylkiluut näkyvät. -Ulos.
Ei saa raapia.
Mikä sinun nimesi on?
Molly? Ellie?
Päästäkää minut ulos.
-Blanche. -Ai Blanche?
Pilailet kai.
Äitini koiran nimi oli Blanche.
Se selittääkin paljon.
Näetkö? Se viihtyy täällä.
Gavin, koirat täytyy palauttaa.
Tyttökullat on hyvä.
Heikosti tunsin Ison kisun hajun tuulessa.
Se odotti minua.
Ja kaukaisena odottivat Lucas ja koti.
Beatrice? Millie? Sophie?
Sadie?
Chloe?
Bella?
Bella.
Sanoinhan. Se on Bella.
-Mistä tiesit nimeni? -Sinun nimesi on Bella.
Kun palaamme kaupunkiin, hankin sinulle
nimilaatan.
Kyllä vain.
Gavin.
Dutch viihtyi täällä, ja niin minäkin.
Meillä oli aina ruokaa.
Otatteko välipalaa?
Olimme sisällä ja lämpimässä.
Meillä oli pehmeä nukkumapaikka.
Ja toisemme.
Se alkoi tuntua kodilta.
Mitä tämä on?
Juhlimme romaanisi valmistumista.
Tule tänne.
Laitoitko puhelinnumeromme koirien nimilaattoihin?
Kenen numeron sitten?
Tämä haju oli tuttu.
Autatko? Pidätkö pyykinpesusta?
-Haloo. -Pyykinpesuako? Tiesin sen leikin.
Taidat auttaa.
Niin.
Mitä nyt?
Suotteko hetkisen?
Se mies lumivyöryssä... Hänen siskonsa.
Mies pääsi pois sairaalasta.
Olen pahoillani...
Kyllä, varmasti.
Dutch oli varmasti ollut täällä.
Se oli merkannut koko pihan.
Rauhassa, Dutch.
Haloo? Herra Kurch?
-Tule, Bella. -Herra Kurch?
Täällä takana.
Jessus!
Maahan!
Dutch on iloinen nähdessään sinut.
Minulla on 11 murtumaa, ja koirat hyppivät päälläni.
Pois luotani, typerä koira!
Dutch oli iloinen nähdessään tämän miehen,
mutta millainen mies ei iloitsisi nähdessään Dutchin?
Olen Taylor. Tämä on Gavin.
Me kaivoimme sinut lumesta.
En muista siitä mitään.
Siskoni kertoi, että tuotte koiran,
mikä on naurettavaa.
Naurettavaako?
En ymmärrä.
Näytänkö siltä, että voin huolehtia koirasta?
Mutta ne ovat sinun koiriasi.
Koiria? En ole ikinä nähnytkään tuota toista.
Eikö Bella ole sinun?
Mutta se yritti kaivaa sinua ylös.
En ota kumpaakaan.
Sinun täytyy ottaa ainakin Dutch.
Mitä tahansa teettekin tuolle,
tehkää sama Dutchille.
Tulkaa, koirat.
Mennään.
Tule.
Tuo mies ansaitsee yksinäisyyden.
Tule tänne.
Tule, Bella.
Hyvä tyttö.
Nyt meillä on kaksi kuolaavaa koiraa.
Kuten aina halusinkin.
Ne ovat hyviä koiria.
-Niin ovat. -Tule tänne.
-Tule, Bella. -Siinä.
Odota.
Lumi oli poissa, mutta tunnistin tämän paikan.
Olin lähellä viimeistä paikkaa, jossa näin Ison kisun.
Ja yhtäkkiä tunsin sen.
Näkymättömän talutushihnan vedon voimakkaampana kuin koskaan.
Tiedätkö, mitä meidän pitäisi tehdä? Mennä eläinkauppaan.
Täytyy hankkia koiranruokaa.
Dutch halusi minun jäävän.
-Olevan osana tätä uutta perhettä. -Hei, koirat! Ei.
Se on liian kaukana.
-Tulkaa! -Tulkaa tänne.
-Se olisi ollut niin helppoa. -Koirat!
-Dutch. -Tulkaa.
-Hei, koirat. -Tulkaa.
Dutch.
-Bella, tule. -Noin sitä pitää.
Dutch oli vihdoinkin löytänyt kodin,
-jonka se ansaitsi. -Hyvä poika.
Tule, Bella.
-Tule! -Noin. Paikka.
Bella!
-Odota, Bella! -Tule tänne.
Bella.
Tule!
Bella!
Dutch oli löytänyt Lucaksensa.
-Tule, Bella. -Bella.
Nyt minun piti löytää omani.
Bella!
Olin jälleen nälkäinen.
Ja ikävöin Isoa kisua.
Ja Dutchia.
Minun piti etsiä ihmisten alueita, jotta voisin syödä,
vaikka ne eivät olisi matkalla kotiin.
Etsin kaikkialta kaupungista,
mutta kaikki hyvät metsästyspaikat olivat kiinni.
Odota, onko tuo...
RUOKAKAUPPA
Kanaa!
Ja siellä se oli.
Kuin ne olisivat tienneet tulostani.
Hei!
Pysäyttäkää koira!
Pysäyttäkää tuo koira!
Ottakaa se kiinni!
Lattialla oleva ruoka on koirille!
Kanaa!
Se oli herkullista.
Iso kisu olisi pitänyt siitä.
Kelpaisiko tämä?
Hiukan vettä lisäksi.
Hyvä tyttö.
Hyvä.
Kaikki hyvin.
Olet kaunis.
Mikä tämä on?
Katsotaanpas. Koiran nimilaatta.
Se on Bella.
Ne antoivat minullekin tunnistelaatan.
Hän tiesi nimeni.
-Olenko tavannut hänet ennen? -Ilman laattojakin
niillä on biotunnisteeni tallessa.
Tule.
Hyvä tyttö.
-Ei. -Hyvä tyttö.
Koditon veteraani... tarvitsee rahaa koiranruokaan - Siunausta
Hänen nimensä oli Axel,
ja hän piti minua aina hihnassa.
-Hei, suloinen tyttö. -Hei.
Olet niin suloinen.
-Ole hyvä. -Heippa.
Kiitos.
Hyvää liiketoiminnalle.
Hänessä oli jotakin tuttua.
Axel oli surullinen samalla tavoin kuin Mack.
Kuten äiti oli surullinen.
Halusin pitää hauskaa, kuten pidimme laumassa,
mutta Axel ei ymmärtänyt, että koirien piti leikkiä.
Rauhassa, tyttö.
Pidimme toisemme lämpimänä.
Hyvä koira.
Hän huolehti, etten ollut nälkäinen.
Hyvä koira.
Ilma lämpeni hitaasti.
Mutta Axelista tuli yhä surullisempi.
En uskonut Axelin päästävän minua hihnasta.
En tykännyt olla ketjussa.
Se ei tuntunut oikealta.
En tiennyt, miten auttaa Axelia ja samalla huolehtia itsestäni.
Minun piti mennä kotiin.
Rakastan sinua.
Olemme kahden.
Olet ainoa ystäväni.
Rakastan sinua.
Sinä ja minä.
Bella, rakastan sinua.
Rakastan sinua.
Makasin Axelin vieressä lämmön hiipuessa hänestä,
kunnes Axelia ei enää ollut,
eikä hän ollut enää surullinen.
Istuin, olin hyvä koira,
ajattelin jonkun hakevan minut.
Kukaan ei tullut.
Hyvänä koirana oleminen ei toiminut.
Tuntui kuin koko maailma olisi unohtanut minut.
Mutten voinut antaa periksi.
Olin niin janoinen.
Tarvitsin vettä.
Bella, tämä on tärkeää.
Oletko valmis?
Mene kotiin.
Juuri noin.
Mene kotiin.
Tule, täällä on hieno polku.
Odota minua!
-Vauhtia. Olet aina hidas. -Enkä ole.
Hei, katso. Koira.
Ihmisiä.
-Mikä sitä vaivaa? -En tiedä.
Varo, sillä voi olla vesikauhu.
Ei sillä ole vesikauhua, idiootti.
Se on jumissa.
Hyvä koira.
Se on kahlittu johonkin.
-Mitä nyt? -Tuolla on ruumis.
Eikä.
-Koira on kahlittu siihen. -Onko hän kuollut?
Luulen niin.
Mitä aiot tehdä?
Hyvä koira.
Vesi ei ollut koskaan maistunut niin hyvältä.
Nyt tiesin, että matkani oli pidempi, kuin olin osannut kuvitella.
Kaksi talvea.
Kuinka monta talvea oli vielä tulossa?
Ja kuinka monta kestäisin?
Niiden haju oli kaikkialla.
Ne metsästivät minua taas.
Tiesin niiden tulevan.
Mutten aikonut näyttää pelkoani.
Onko tuo...
Se on Iso kisu.
Ja se on nyt iso Iso kisu.
Tuntui hyvältä olla jälleen yhdessä.
Ja tiesin Ison kisun tuntevan samoin.
Tiesin Lucasin olevan innoissaan tavatessaan Ison kisun.
Ja nukkuisimme kaikki samassa sängyssä.
Lucas tarvitsisi ehdottomasti isomman sängyn.
Tuo on uusi haju.
En tiedä, mitä nuo ovat, enkä halua tietääkään.
Iso kisu!
Siellä se on.
Koti ja Lucas.
Iso kisu halusi minun seuraavan sitä,
ja minä halusin sen seuraavan minua.
Silloin tiesin, ettei Iso kisu tulisi kanssani kotiin
nukkumaan sänkyyn.
Tulen aina olemaan äitikissasi.
Rakastin Isoa kisua.
Mutta tiesin, etten näkisi sitä enää koskaan.
KAUPUNGIN RAJA
Koira!
Tule tänne, koira!
Tule tänne!
-Oletko kunnossa? -Olen.
Lopettakaa.
Mitä tapahtuu?
-Tule. -Lopettakaa.
-Tänne. -Tule tänne.
Tule tänne, tyttö.
Tule tänne.
Se teki niin kipeää, mutta oli pakko jatkaa matkaa.
Kadut ja talot alkoivat näyttää tutuilta.
Tein vihdoin, mitä Lucas käski.
Menin kotiin.
Lucas! Äiti!
-Kuka siellä? -Lucas!
Et saa olla täällä.
Mennään ulos.
Kaikki oli erilaista.
Annan sinulle makupalan, jos tulet ulos.
Lucas? Äiti?
Hyvänen aika.
Missä he olivat?
Kulkukoira tunkeutui juuri talooni.
Haistoin heidän olleen poissa hyvin kauan aikaa.
Yritin niin kovasti, ja tulin niin pitkälle.
En voinut ottaa enää askeltakaan.
Äitikissa?
Miten olet niin pieni?
-Soititteko kulkukoirasta? -Soitin.
-Sinä. -Sinä.
Äitikissa katsoi lähtöäni, aivan kuten Iso kisukin.
Ehkäpä se on kissojen tapa jättää hyvästit.
Oli vielä yksi paikka, josta etsiä Lucasta.
-Se on hyvä. -Myöhemmin.
-Nähdään. -Näkemiin.
DENVERIN VETERAANISAIRAALA Pääsisäänkäynti
-Koiria? -Tämä on hyvä poika.
Minä olin ennen ainoa.
-Olivia? -Mitä?
Kulkukoira taisi juuri tulla sisään.
Kun tulee hälytys, nousen ylös.
Minulla on paikka jonne mennä.
Pidän työstä.
Ei ole totta.
Ei voi olla totta.
Bella?
Se on Bella! Tule tänne!
Mitä sinulle tapahtui?
Mitä nyt?
-Ei. -Lucas?
Ei voi olla totta.
Bella!
Lucas!
Bella! Olet elossa.
En voi uskoa tätä.
Missä olet ollut kaiken tämän aikaa?
-Onko se Bella? -Se todellakin on.
Bella!
On kulunut kaksi ja puoli vuotta.
-Hei. -Lucas! Olivia! Äiti!
Menin kotiin.
-Se tuli kotiin. -Tiedän.
Voitko soittaa eläinlääkärille, että tulemme?
-Toki. -Haen auton.
Ulkona on virkamies, jonka mukaan koira on vietävä ulos.
Olen pahoillani.
Älä nyt.
Pilailetko?
No niin, kaikki.
Ei huolta.
Tulin hakemaan tuon pitbullin.
Jos joku teistä yrittää estää,
nämä poliisit pidättävät teidät.
Emme halua hankaluuksia,
mutta meidän täytyy viedä tuo eläin.
Tulin katsomaan, miksi puoli osastoa
on täällä rutiinitehtävässä.
Haluaako joku selittää?
Kapteeni, olen täällä takavarikoimassa ja osa näistä ihmisistä
yrittää tehdä tästä kohtauksen.
Se on estämistä, vaarallisen eläimen pitämistä
ja kieltäytymistä totella lakia.
Kuka teistä on vastuussa näistä rikoksista?
Arvelinkin tällaista.
Onko tuo pitbull?
Ei se minusta näytä pitbullilta.
Se on minun koirani, herra. Ja se on loukkaantunut.
Vien sen eläinlääkäriin.
Valitettavasti Chuck on oikeassa.
Meidän on vietävä koira tarhaan.
Hyvä on.
Mutta läpäiskää ensin
1. pataljoona, Yhdysvaltain merijalkaväki.
1. jalkaväki, asevoimat.
82. maahanlaskudivisioona, Yhdysvaltain maavoimat.
6. laivasto, Yhdysvaltain laivasto.
101. maahanlaskudivisioona, Screaming Eagles.
4. jalkaväkidivisioona, Yhdysvaltain maavoimat.
Haluatteko todella kärjistää tämän?
Haluatteko te?
Rouva, minun työni on noudattaa lakia,
ja laki sanoo, että koira pitää takavarikoida.
Jos se tarkoittaa etälamauttimia ja pippurisumutetta,
niin silloin se tarkoittaa.
Denverin kaupungin määräysten...
Odottakaa.
Hän sanoi "Denverin".
Aivan.
Mutta tämä ei ole Denver.
-Tämä on liittovaltion aluetta. -Se on mitä?
Veteraanisairaala on liittovaltion aluetta.
Se ei ole tarkasti ottaen Denverin kaupungin aluetta.
Se siitä, kapteeni.
Ei tarvitse taistella, koska teillä ei ole toimivaltaa.
Missä te kaksi palvelitte?
-Basrassa. -Kabulissa.
Huếssa, tet-hyökkäys.
Tilanne on ohi. Lähdetään.
Jes.
Jos näen koiran alueen ulkopuolella, pysäytän autosi.
Etkä pysäytä.
Saan sinusta enemmän valituksia
kuin muista eläinvalvonnassa yhteensä.
Palauta kulkuneuvosi. Vedän sinut pois kenttätyöstä.
Kukaan ei pysäytä ketään koiran takia.
Onko selvä?
Hyvä.
Voi hyvänen aika, kaipasimme sinua niin paljon.
En ymmärrä, mitä juuri tapahtui,
mutta olen melko varma, että se oli hyvää.
Hei, väki! - TERVETULOA GOLDENIIN TÄÄLLÄ LÄNSI ELÄÄ
Katso, mitä löysin kirstusta.
Olin aivan unohtanut.
-Tule tänne. -Muistatko tämän?
Lucas-peittoni!
Haluan kokeilla jotakin.
Tämä oli Bellan suosikkiasia pienenä.
Mutta kaiken kokemansa jälkeen, en ole varma muistaako se.
Bella, haluatko...
-Pienen palan juustoa. -...pienen palan juustoa?
Se muistaa.
Se on upea koira.
Se todellakin on.
Olin kotona
Lucasin ja Olivian kanssa.
Olin siellä, minne kuuluin.
Ja Iso kisu oli siellä, minne se kuului.
Viimeinkin ymmärsin,
että näkymätön talutushihna, joka johdatti minut Lucasin luo,
oli tehty rakkaudesta.
Hän oli minun ihmiseni.
Ja minä olin hänen koiransa.
Tekstityksen käännös: Marjo Rastas